ОБРАЗОВАНИЕ И ОБЩЕСТВО
![](line_500.jpg) |
|
ЗА ДУМИТЕ И ТВЪРДЕНИЯТА |
|
![](http://bogdanbogdanov.net/images/discussion/little/16_1.jpg) |
БОГДАН БОГДАНОВ
Занимава ме нашият форум. Напредваме, същевременно се уморяваме, темите се поддържат трудно. Иначе изглежда ясно от многото коментари, а и просто влизания, че изпробваме привличащ, но не безспорен начин на разбиране. Така че да продължим. Семинар ще има, но там по-скоро ще се учи, докато за тук нека да останат по-общите платформи. Влизайте смело, четете големи книги, поставяйте под въпрос с други разбирания и теории това, към което ви насочих по-скрито с анализите на текстове, но правя вече и по по-открит начин. Ето сега в темата за подвеждащите думи и твърдения подреждам възгледи, които познавате изложени в друг ред в предишни текстове и коментари. Нарочно е по-кратко.
Думите и твърденията подвеждат. Първо, като обозначаващи нещо и второ, като значещи в ситуацията на това казване. Като обозначаващи подвеждат, защото дори когато обозначават нещо посочимо, то никога не е напълно идентично на себе си, а винаги прехожда и към друго съседно и по-голямо. Поради което, за да го обозначим по-точно, го наричаме и с други думи, и уточняваме с твърдения отношението между него и другите неща, с които е свързано и с които образува трети неща. Това е първото, което налага да твърдим нещо с повече думи. Същото се налага и от друго – от това, че обозначавайки нещо като такова, не само обозначаваме, но и означаваме. Обозначаваме го като такова с оглед на ситуация на означаване тук и сега за определена група от хора. Затова и го обозначаваме не във всички възможни връзки и отношения, а само в някои. Да, но си внушаваме и внушаваме, че го обозначаваме пълно и че то винаги е такова. Докато всъщност казаното е комбинация от обозначено и означено, произведен смисъл с оглед на практическо разбиране и употреба. Това обаче се отнася и за речите, които претендират, че преодоляват разнобоя между обозначаване и означаване и произвеждат гарантирано универсални постоянно валидни твърдения. Каквито са речите на философията, науката, историята и документалната литература. Едно от най-честите твърдения е, че еди-какво си е просто нещо и се изразява именно в това. Така е в една практически насочената ситуация. В друга ситуация то не би било вярно и т.нар. просто нещо би било сложно. Въпросът е дали то е същото и дали има такъв план и съответно такава реч, според която то е и просто, и сложно. Има претенции за такава реч, но и тя, въпреки внушението, че в нея обозначаването и означаването съвпадат, е ситуация на означаване, в която това съвпадане е по-скоро желано отколкото реално. Което, както вече казах, по същество не се различава от съвпадането на едното и другото във всяка реч. Дали има такава реч, при която обозначаването и означаването не съвпадат и съответно думите и твърденията не подвеждат? Има, тя е също реч, но в друг план – като прехождане от една към друга реч, при което новата реч поставя под въпрос означеното в предишната, така че за момент обозначаването и означаването се отделят. Разбира се, в следващ момент те отново се смесват и се поражда нужда това смесване да се постави под въпрос от нова реч. Колкото и неубедително да изглежда това, което казвам, то постоянно става. Най-напред в режима на всекидневното говорене, в което с неуморно преминаване от един към друг начин на казване обсъжданото нещо се преименува и пренарича, при което се поражда възможност за моментното му като че ли чисто обозначаване. Като казвам всекидневно говорене, имам предвид както диалогичното обсъждане, така и по-дългите монолози, независимо дали устни или писани, в чиято жива неравна реч се нанизват повече версии за значението и смисъла на едно и също нещо, при това в комбинация с други неща. Същото по значително по-подреден, но също вариативен начин става в литературната реч, тази система от свързани различни режими на назоваване, в която се осъществява и важното допълване между репрезентиращо и по-открито рефлектиращо казване. Т.е. това, което обсъждам, е невъзможно да се постигне в кратък изказ или в равна еднотипна реч, но е компромисно постижимо в изброените речеви процедури на всекидневното и литературното говорене. Но понеже и в този случай постигането е компромисно, краткотрайно и се проваля, усилието по вярно казване, т.е. по сигурно отделяне на обозначаване и означаване продължава с поставяне под въпрос и замяна на речта с нетекстови и неречеви протичания – музикални, танцови, празнични, всякакви прекарвания на време. Да, но и в тях успехът е временен и неотменно се връщаме към режима на речите. Така едни неуморно, други съсипани, трети вяло, без упорство и отчаяние, се лутат между речите и неречевите протичания в търсене на онази реч или нереч, която да им осигури пределно истинното, абсолютно ценното, вярното и правилното. Такава реч или нереч обаче няма. По-доброто е това неизбежно лутане между толкова многото речи и неречи, предлагани от човешката среда, да става осъзнато. Има и друго като че ли още по-добро - да се осъзнае защо, по различни начини и в различни степени, всички търсят пределно истинното, абсолютно ценното, вярното и правилното. Изглежда защото искат да спрат времето и промяната и така да отменят голямата промяна на предстоящото несъществуване. Това правя и аз в момента с формулирането на тази истина, която, разбира се, е в реч, значи в ситуация и значи полепнала с намесващо се в обозначаването означаване. Така че е редно, както препоръчвам, да я коригирам. Ето двете възможни корекции. От една страна не изключвам възможността за радикално удължаване на живота, дори за форми на практическо дълговечие, които да приличат на безсмъртие и следователно да поставят под въпрос току-що казаното. От друга страна, както е нормално да постъпят тези, които ще се отнесат студено и дори надменно подигравателно към тези редове, и аз мога да спра да пиша, да забравя казаното и да се заема с малкото, битовото, със собствено моето и така да вляза в тази като че ли безспорна истина. Въпросът е дали мога да остана трайно в нея.
ADMIN СЪОБЩЕНИЕ: ВЪВ ВРЪЗКА СЪС ЗАЩИТАТА ОТ СПАМ И СИГУРНОСТТА НА САЙТА АВТОМАТИЧНО ЩЕ БЪДАТ ИЗТРИВАНИ КОМЕНТАРИ, КОИТО НЕ ПОСОЧВАТ РЕАЛЕН E-MAIL.
|
|
Коментари по темата |
|
Ето доиде на думата. Аз бил съм се дърпал...Хъ!
А ти не знаеш ли да мечтаеш, освен да представяш желанията си като сбъднали.
А какво е другото, питаш.
Не знам, но е друго.
Ако искаш наистина да говорим-направи труд.
Иначе го казвам ясно-не мечтавам.Но бил съм много пъти разпитван все така дружелюбно.
|
Тема № - 16 |
Коментар № - 948 |
|
Дмитрий Варзоновцев - 2009-10-17 20:56:51 |
|
|
Кажи ми, според теб, какво означава думата "мечтаене" чисто семантично-лингвистично. Какъв смисъл влагаш ти в нея, та толкова се дърпаш. |
Тема № - 16 |
Коментар № - 947 |
|
Теодоте - 2009-10-17 20:49:28 |
|
|
Четенето е полезно по принцип. Вери сори. Особено на Ана Харенд.
Проблемът е мечтаенето. Сериозен е.
Мечтаенето за липсващото е ...отегчаващо обстоятелство.
За какво друго, освен липсващата любов, успех, богатство може да мечтае един средностатистичен ...човек.
Има маса показалци,списания и образи
Но наистина бях изумен - да мечтаеш по задание..като урок по мечтаене
Вери сори |
Тема № - 16 |
Коментар № - 946 |
|
Дмитрий Варзоновцев - 2009-10-17 20:40:13 |
|
|
Тити, чети Хана Аренд(т), а не Ана Харендт!:-))))))Този, който е измислил вица, също много я е чел! |
Тема № - 16 |
Коментар № - 945 |
|
Теодоте - 2009-10-17 20:31:01 |
|
|
А-а-а не мечтаеш! Ясно. В звуците на тишината чуваш Агамбен! Ама Тео, ако иска да чуе тебе, то и отговори. Какво мечтаене е всъщност тази реалност. Не те е сполетяло, не си се размечтал! Тази тема е върховна. Моите студенти също са много комуникативни и не се дават лесно. В петък и превеждах от форума. Радвам се, че продължава темата за докосването. Един път и аз да провокирам дълга тема за разговор! А сега може би ще провокирам и втора с въпроса ми, който ползва елементи от коментара на Леля:
"Как човек одействителносява любовта си?" или "Какво одействителносттява, ако любовта е абстрактно понятие?"
Теодоте, въпроса за вечното старо мълчание размразявано с поезия е садистичен!
|
Тема № - 16 |
Коментар № - 944 |
|
Истинският Сократ - 2009-10-17 20:19:14 |
|
|
Хм.Тити, дай знак - къде е аплауз, иначе е адски интересно.
На аз пак държа Теодоте да бъде по-конкретна. та за въпроса -вътрешно/външно. Ясни са нещата във форума, аз съм със свое кажи речи собствено име, а ...
Та това е отговорът на въпроса
...
Иначе. Чети Ана Харендт. Изключително емоционална и интелектуална Позиция. Аз понеже не съм много закотвен за четенето, оставам впечатлен. Но е нужно вниманието, което всъщност е фантазията, интелектуалната мечта за ..срещата с другия
Вери сори, иначе ...летят гълъбчетата и виртуалните докосвания.
Трудното е, че езикът понякога оправдава това изплъзване. С ...неразбирането. |
Тема № - 16 |
Коментар № - 943 |
|
Дмитрий Варзоновцев - 2009-10-17 19:44:00 |
|
|
Какво ще кажете да стоплим форумната атмосфера с един "нецензуриран" виц. Много го обичам!
Слушайте внимателно, няма да повтарям:
"Един незнаещ нито дума китайски Homo ludens с "богат речник" - изобщо, попитал един твърдящ, че знае китайски Homo sapiens има ли "богат речник" - по частен случай.
Homo sapiens, етествено, много уверено отвърнал:
- Да! Дума по дума.
Доказал твърдението си убедително.
Показал многотомната си тетрадка-речник:)))
Много гордо!"
Винаги съм се възторгвала от фамилията "Кандов".
Звучи някак аристократично...канско...ханско...
Именно!
|
Тема № - 16 |
Коментар № - 942 |
|
Тити - 2009-10-17 18:56:18 |
|
|
Вери сори, не съм романтик. Както вече казах, глух съм към поезията. Но докосвам, няма как. Не съм мечтател. Занимавах се едно време с проектирането - участвах все в архитектурните колективи, които печелиха награди в конкурсите. Някои се реализираха, а някои останаха ...мечти.
Освен това имам и своите изисквания към мечтаенето - то да не увековечава наличното.
Тъй че, дай нещо по същество!
|
Тема № - 16 |
Коментар № - 941 |
|
Дмитрий Варзоновцев - 2009-10-17 18:35:14 |
|
|
Агамбен, Латур, Лоу, Митко Гинев, Делез и Херодот, тихите марксисти, биополитиката, социологията, наратологията от последните десет години, Иван Евтимов, Херодот... а ти какво мислиш, Дмитрий... полагаш ли усилие за нещата, които мечтаеш? Ако съм солипсистка, светът ми може да изчезне, но аз - не... и тогава ще си спомня (архетипно) какво ми казваше баба ми “Не си мисли, че само ти чувстваш!” и светът ще се появи... А ти, скорпионе, какво е телесното за теб, ако Агамбен, Латур, Лоу, Митко Гинев, Делез и Херодот... всички те изчезнат? Какво е твоето “мнение” - кога реалното и желаното съвпадат? Свали си маските и булото...:-) и кажи, ако имаш един милиметър до ръката на някого, когото много обичаш... как го докосваш... за първи път? |
Тема № - 16 |
Коментар № - 940 |
|
Теодоте-Kradla - 2009-10-17 17:02:23 |
|
|
Ето едно твърдение на Карл Шмидт(Шмит?!) изведено от Джорджо Агамбен
"..в дефиницията на Шмидт суверинитетът се явява под формата на решение относно изключение. Решение не е израз на волята на субекта, заемащ най-високия пост в йерархията. То представлява вписване в тялото на nomos-а на външността, който му вдъхва живот и го осмисля. Суверенът не определя законното и незаконното. Той определя първоначалното включване на живото същество в сферата на правото или по думите на Шмидт, "нормативното структуриране на живота и взаимоотношенията в него" ...
Законът притежава нормативен характер. Той е норма не защото налага правила и предписва, а преди всичко защото трябва да създаде средата на собствената си референтност в реалния живот, нормализирайки го."
Този цитат не е аргумент. Просто употребата на думите тяло и телесност е най-малко нееднозначна. А какъв ужас лъха от смисъла който Делез влага в тази дума!! |
Тема № - 16 |
Коментар № - 939 |
|
Дмитрий Варзоновцев - 2009-10-17 16:25:48 |
|
|
|
|
|